PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Proklínám vás.
MINULE JSTE VIDĚLI
Moje jméno bude očištěno.
Připravili jsme vám novou hru!
Šťastný lov!
Tincke Jana nezradil, Meyvisi.
Tincke ne.
Tvoje holka.
Nebo je náhoda, že zmizela?
Toužil jsem po tobě od prvního pohledu.
Pomůžeš mi, drahý?
Jistě.
Jde vám jen o tu cestu.
Stejné podmínky jako s Železným?
Když to stačilo Železnému,
stačí to Pidloočkovi.
V bříšku tě stále nic nešťouchá?
Vím, že ti matka na tvá útlá ramínka nakládá hodně stresu.
Musíme se snažit dál.
- Pane Embo? - Ano?
Jsem Boudewijn de Kezel.
Jde o vašeho syna Emiela. Byl velitel mého oddílu.
„Pokud čteš tento dopis, otče,
znamená to, že mě Jan de Lichte zavraždil,
aby zachránil životy dalších lidí.“
To není na prodej.
Co to je?
Dvě kapky Kristovy krve z kopí, co měl v boku.
Řekněte si cenu.
Udus se vlastní ješitností, Pycke.
Stráže!
Otec ho naučil všemu.
Umí zabíjet.
Umí je mučit tak, aby jen o vlásek unikli smrti.
Pozná rozdíl mezi mrtvým člověkem,
živým člověkem...
a někým na půl cesty,...
který uvázl v pološeru.
Drůbežář ti zachránil život?
Ten řezník?
Vděčím mu za svůj život.
Ví, jak pružné umí lano být.
I lidský krk.
Staral se o mě celé měsíce.
Aniž by tušil, jestli se probudím.
Je snadné, když si myslí, že jsi mrtvý.
Ale být naživu,
když tě mají za mrtvého...
to je těžké.
Ahoj.
Nespěchej.
V následujících týdnech...
jsem se schovával.
Dal jsem si na čas.
Vyprávěl mi, jak se vždycky styděl.
A jak těžké bylo pověsit Urkense a jeho přátele.
Občas se budil s křikem.
Z lítosti.
Žadonil o odpuštění.
Viděl jsem, jak to máte těžké.
Sledoval jsem vás.
A čekal jsem...
na správnou chvíli pro návrat.
Jsi zázrak, Jane.
Jsi dokonce světec, který se před námi zhmotnil.
Žádný světec nejsem.
To rozhodně ne.
Jen Marieke věděla, že žiju.
Jen jí jsem mohl věřit.
Je to smutné.
I tak je to smutné.
Jsem ale ráda, že...
se zachoval správně.
A že mu Jan pomohl.
Byl to milosrdný čin.
Tohle chceš?
Díky, Tararo.
Kde je Meyvis?
Asi s Djouffem.
Vrátil jsem se, protože uděláme pár změn.
Jak jsem říkal, pár měsíců jsem se díval...
z povzdálí.
Všechno se to dost vyjasnilo.
Nespravedlnost...
narůstá.
Bohatí bohatnou...
a my psanci snášíme svůj osud.
Je čas s tím něco udělat, kruci.
Bezva řeč.
Kdy začneme?
Dnes večer.
Ty a Tincke. My tři.
- A Meyvis? - Nemůžeme čekat.
Kde bude party dneska?
U těch, kdo nás využívali nejvíc.
Starosto.
Dobrou chuť.
Co se děje?
Mám silné podezření, že je to pravda.
Jan de Lichte žije.
Sami jsme ho viděli umřít, Barue.
Ten popravčí.
Co je s ním?
Nedávno zmizel.
Byl jsem u něj doma a vypadá to, že je pryč.
Dále je tu svědectví toho ministranta,
co zahlédl ty tři falešné kněze.
Vše ukazuje týmž směrem.
Nesmysl, Barue.
Sloužil oddaně 15 let, a před ním jeho otec.
Čtyři generace katů, no tak.
Jiné logické vysvětlení není.
Musel tu oprátku upravit tak, aby Jan přežil.
Není to přímo věda, ale...
Hypoteticky...
řekněme, že je Jan de Lichte zpět,...
že vstal z mrtvých.
Co by to pro nás mohlo znamenat?
Něco slíbil, než...
Děkana Pyckeho nám zavraždili před očima.
Kdo bude další oběť?
Číslo dvě?
Ty?
Nebo já?
Jestli slib dodrží, tak se bojím...
Pro mě je Jan de Lichte mrtvý.
Dokud se neprokáže opak.
Pycke měl dost nepřátel, co ho chtěli bodnout do zad.
Pro jistotu ale zvyš ostrahu.
Pár strážných pro mě a pár pro tebe.
Dobře.
Starosto.
Kdy se chystáš zasnoubit?
Anna-Marie, že?
Odložili jsme to.
Kvůli nešťastné smrti děkana Pyckeho
jsme to odložili po pohřbu.
Napřed musí být na děkana vysvěcen Stanislas.
Kde že ses s ní poprvé setkal?
Není to...
Není to tvá neteř?
Dá se to tak říct.
- Je to problém? - Ne, ne.
Jen si říkám...
jestli jsem na ni...
někdy někde...
nenarazil.
Ale ne.
Ne. Díky, Barue.
Žádný strach.
Jestli žije, nic neudělá.
A pokud ano, pověsím ho osobně.
Nebo ho raději strčím rozlámat do kola.
To je barbarství.
Hezký den.
Co si tam strkáš?
Jeho oblbneš velmi snadno, skočí na cokoli.
Já jsem ale žena a všechny triky znám.
Co používáš?
Měch z prasete?
Dřevo?
Vymačkaný citron?
Nevím, jak to myslíte, paní van Gelderhodeová.
Netvař se tak nevinně, slečinko,
jako by se před tebou i lilie měla stydět.
V našem rodu neměl s reprodukcí problém jediný muž.
A lékař říkal, že ani s tebou není nic špatně.
Tak co si tam dáváš?
Našel tam stopy.
No podívejme.
Srovnej si manželku.
Chci vnuka.
Rychle.
Svleč se.
Ne.
- Musíš mě poslouchat. - Ne.
Odpusť, Jeane-Philippe, ale musím to vědět.
Je pravda, co se říká?
O Janu de Lichtem?
Nemám žádný...
důkaz. Zatím.
Takže je to pravda.
Máš strach?
Budeme muset být trochu...
opatrní.
Myslíš, že ví, že jsem ho zradila?
Tady jsi v bezpečí.
Nemusíš se bát.
Pokud nepojedeš ven z města,
pochybuji, že by ti mohl něco udělat.
Bylo od tebe velmi statečné, že jsi Jana udala.
Udělala jsi správně.
Nevím, jestli to něčemu pomohlo.
Sblížilo nás to.
To pro mě znamená víc, než cokoli dalšího.
Chci tě milovat, Anno-Marie.
Čekám už tak dlouho.
Před svatbou ne, Jeane.
Já vím.
Nechci nic nevhodného.
Dobrou noc.
Trezor.
Pojď.
Díky.
Kéž tě náš pán Ježíš vyslyší.
Nepřišel svolat čestné, jen hříšníky.
Vlož v něj důvěru.
Otče...
trápí mě...
pud vášně.
Obávám se, že se to zhoršuje.
Vnutil ses předmětu své vášně?
Ne, zatím ne.
Ale sním o ní.
Každé ráno před probuzením.
A ty sny jsou stále...
krutější.
Cítím se vinen.
Je předmětem tvého chtíče tvá snoubenka?
Anna-Marie?
Ano, Otče.
Určitě ti tvá snoubenka nepřivozuje vilné myšlenky...
schválně?
Možná ji to baví.
Promiňte?
O tvé snoubence kolují zvěsti.
Někteří vilnější muži ji poznávají...
Proto jsem nepřišel, Otče.
Přiznávám svou vinu a žádám o odpuštění.
Bože, náš milosrdný Otče.
Amen.
Bůh ti daruje rozhřešení a mír
a odpouští všechny hříchy.
Amen.
Víš něco víc...
o...
Děláme, co jde.
Od tebe nic nechci, zrádkyně.
Pojď.
Poslouchej, spratku.
Chci se s Janem usmířit.
Podrazila jsi ho, a teď jsi posraná.
Štětko hnusná. Nemůžeš nic napravit.
Žiju teď s biřicem.
Pohybuju se ve vyšších vrstvách, to se hodí.
Chci splatit svůj dluh.
Řekni mu to.
Pojďte do Hladu!
Jdeme!
Tohle vám dlužili za práci na cestě!
Každý dostane svůj podíl.
Ve městě si mysleli, že nás zlomí.
Že mě oběsí.
Dnes vám povím, že lžou sami sobě.
Myslím,
že jsme jim ještě neukázali, co umíme.
Podle mě musíme přidat.
Když budeme spolupracovat,
nezastaví nás nikdo.
Ani Pidloočko nebo Španěl.
Pycke nemůže, ten už prdí do hlíny.
A starosta Coffijn...
Slibuju, že starosta Coffijn
je na řadě.
Van Gelderhode bude platit víc, nebo si kanál vykope sám.
Nebo hrob.
Přátelé, tohoto potřebujeme víc.
Nadcházející večery proto budeme víc loupit.
Bude to podívaná.
Tohle...
je Bernard.
Je to maskot naší tlupy. Jsou i hezčí psi,
ale značí naši sílu
a naše jisté vítězství.
Proto říkám:
polibme ho.
To je ryzí zlato.
Skutečné zlato.
Hele, jak září.
Podívejte.
Jsme bohatí.
Všichni chudí jsou bohatí!
Benoîte, je samozřejmé,
že město vaši ztrátu nahradí.
Mohlo to být horší.
Mohli jsme zemřít.
Omlouvám se...
Když řeknu, ať přijdeš, myslím tím hned!
Události včerejší noci
mě donutily
promluvit napřed s městskou hlídkou a upozornit ji...
Včerejší „události“?
Můj domov napadli psanci,
které by za zdmi měli držet vaši strážci.
Mou rodinu zbili, ponížili a okradli.
Řeknu to úplně jasně, Barue.
Viním z toho vás a nikoho jiného.
Opakuji, Benoîte,
vašemu rozhořčení rozumíme.
Musíte uznat, že tentokrát byli nadmíru odvážní.
Za hradbami města. To je poprvé.
Neslýchané.
Čekám na vysvětlení.
Poslouchám.
Po nočním zvonění
museli být chovaní za hradbami města.
Tři strážce pravděpodobně těsně po poslední obchůzce
nemilosrdně napadli.
Jeden zemřel.
Zbylí dva zatím nejsou schopni vypovídat.
Ta surovost...
a zbabělost tohoto činu jsou, bohužel,
nejen potvrzením, že je Jan de Lichte naživu,
ale že je ještě navíc
mnohem nebezpečnější,
než jsme čekali.
Dělej, co musíš, Barue.
Ochraň nás i obyvatele našeho města před tím parchantem.
Zvyšte ostrahu a zrušte veškeré vyjížďky.
U bran kontrolujte každého.
To už děláme, starosto.
S dovolením, proč čekáme na ně?
Zaútočme na tábor,
zapalme ho a vyžeňme je kouřem.
Nemáme dost lidí.
Třeba přesně to chtějí.
Nechali bychom město neozbrojené a nestřežené.
Tohle dejte společnosti Simon.
Třeba pomohou.
Teď běžte.
Bude zase dobře.
Pusťte dámu.
Pane starosto.
Paní Baruová?
Ještě ne, pane.
Ještě svobodná?
Jako pták na nebi.
Starosto Coffijne,
máte překrásného koně.
Říkejte mi Jeane-Josephe, slečno.
Jean-Joseph.
Pěkné jméno.
Mužné, a přitom něžné.
Líbí se mi víc než Jean-Philippe.
To se těžko vyslovuje.
Já vím.
Chudák Baru.
Co na něm žena jako vy vidí?
Je neskutečně nemastný neslaný.
Ani mi nemluvte.
Ale má dobré srdce.
Správný záměr člověku úctu nevyslouží.
Lidé jsou jako ovce.
Potřebují pevnou ruku.
Takovouhle, ruku vůdce.
Miluji tvrdost a sílu.
Mám uši jako na stopkách, abych se o vás dozvěděl.
A z toho, co slýchám...
mi uši...
doslova hoří.
Co o mě lidé říkají?
Jste v tomto městě skandál.
Lidé si myslí, že si chudák Baru...
vezme šlapku.
A já si myslela, že jsem dáma.
Já bych to neřekl...
aniž bych napřed...
neviděl důkaz.
Tady vám toho moc dokázat nemůžu, pane.
Můžu pro tebe poslat kočár,
dnes večer.
Nechají tě vystoupit za mým zámkem,
aby tě nikdo neviděl.
Bude to stačit?
To je náhoda, že jdeš zrovna teď.
Akorát tě hledáme.
Van Gelderhode?
Je působivé, co jsi udělal ve městě.
Ale i hloupé.
Když tam chodíš pro peníze,
víš, že mají dost důvodů po tobě jít.
Tolik ti Van Gelderhode neplatí.
Necháme se navzájem být.
A je to.
Když dodržíš slovo, za dva měsíce dostaneš jednou tolik.
Je pravé.
A drž se od tábora.
Jestli potřebuješ psance, zaplatíš jim.
Chceš toho dost.
Taky dost platím.
A Sametová opice?
Je tvoje.
Tincke je nemocný.
Pojď, jdeme.
Můžeš to tam dál rozesírat.
Mír s tebou.
Anno-Marie, to je nevhodné.
Večeře je na stole a pan Baru přijde každou chvíli.
Nemám hlad.
Zakazuji ti to.
Něco navrhnu.
Pracovníci, psanci, přátelé,
lidé z masa a kostí,
podělme se o to zlato.
Každý stejně, každý rovný díl.
A každý dostane možnost vydělat vlastní peníze...
postavit si vlastní dům a pracovat na vlastní půdě.
Nebo dělat úplné hovno!
Postavíme si vlastní vesnici bez šéfů a pánů.
Tak pravil Jan de Lichte.
Holandský gin pro všechny v Hladu zadarmo!
Nicolaïi.
Kde je Héloïse?
To je jako mluvit do zdi.
Jsou čím dál drzejší.
Nadávají mi do starých krav a bláznů.
Vím, že se mě na názor nikdo neptal,
a pochopím, když se vám bude příčit,
ale podle mě pro vás Anna-Marie není správná manželka.
Je zlomyslná, pane.
Po celém městě podrývá vaši pověst.
Slýchám o ní zvěsti, ze kterých se mi ježí chlupy.
Nedokáže to tolerovat ani Magda, která stála vždy při vás.
Magda o tom ví?
Je to skandál.
Mrzí mě, že vám to musím říct,
cítím to ale jako svou povinnost.
Mé kompetence jsou nedostatečné.
Nakázala jsem Anně-Marii zůstat tu,
ale nepomohlo to.
Běžela jsem za ní a viděla ji nastupovat do kočáru.
Kam šla, to nevím.
Jakého kočáru?
Pane Barue, říkám jen, co jsem viděla.
Nepřekvapilo by mě, kdyby s tou loupeží Héloïse pomohla nebo o ní věděla.
Nicolaïi,
její odchod mě zranil zrovna jako tebe.
Věř mi, vaše manželství jsem podporoval...
Přísahám...
Osobně ji z těch lesů vyvleču
a postarám se, aby bylo nadobro po ní.
I otrok nebo vězeň
zažívají více svobody, než kdy ještě zažije ona.
Už ji nikdy neuvidíte.
Bude mi vzlykat u nohou,
žadonit o milost,
kterou ji tvrdou rukou odepřu.
Já si ženu zpět získám, vy jste ale o dceru přišel.
Héloïso!
Podaří se mi, co Pycke...
Madame.
Dostála jsi své pověsti.
Musím přiznat, že jsem se málem přesvědčil...
že z toho...
kočáru nevystoupíš.
Nepodceňujete jen mě, ale i sebe, pane.
Pojď dovnitř.
Oheň je rozpálený...
a čeká tě to nejsladší víno.
Dobrý večer.
Jsi druhý.
Prosím! Zaplatím, kolik chcete!
Chci žít!
Chci žít! Nechte mě žít!
Nechte mě žít!
Ne!
Shoříš v pekle.
Nechte mě žít!
Ne!
Takový nemůžete skutečně být.
Udělat tohle dítěti?
Vše je teď jinak.
Jdou si pro mě.
Ztratil jsem ve vás veškerou důvěru.
Dělejte, co chcete, mě to nezastaví.
Něco se mi stane,
a je mrtvá.
Chci tvoje dítě, Jane.
Prohrál jsi.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Jan vyhrál.
Co jí udělal?
De Lichte umře a vše je naše.
Říkáte si, kdo bude další.
Já.
Další budu já.